Far, jeg løj for dig. Islene er død.
Hvor er I, mine guder? Hvor er mine guder?
Når jeg frøs, varmede du mig. Når jeg græd, trøstede du mig.
Jeg vil beskytte dig. Jeg vil beskytte dig.
- Har du talt med druiderne? - Du er et uhyre.
Hvis du ikke vil, så gør jeg det.
Hvis du vidste, hvem jeg var, ville du ikke være her.
Mine planer ændrede sig, da jeg så generalen i øjnene.
Han er ikke et menneske. Han er noget langt stærkere.
Se Roms magt!
Du er dronning Kerra af Cantii-stammen.
Det mest skræmmende, din største frygt. Han hedder Aulus Plautius.
Pellenor er død.
- Hans datter skal være dronning. - Det var da belejligt.
Hvad er det her?
Udregninger, vil jeg tro.
- Kelterne skriver da ikke noget ned. - Nej. Det er gudernes.
Guderne skrev det.
Det forklarer det.
Hvad er det?
En besked til en gammel ven.
I guder.
En til at skjule jer.
To til at skjule jer.
Tre, jeg kommer og finder jer.
Med disse nye øjne kan han se længere end høgen.
Han ser tidernes begyndelse.
Ser han dig?
Han kan se alt nu, men ikke med dem her.
Nu er de til kragerne.
En rygrad af eg vil give styrke på rejsen til underverdenen.
Hvornår skal dronningen krones?
Hun har til solnedgang til at træffe sit valg.
Sæt hun siger nej.
Så trodser hun guderne, og kragerne vil æde godt i dagevis.
Min dronning.
Druiderne er uhyrer.
De taler ikke for guderne. De plejer deres egne behov og ambitioner.
Guder... Veran er djævelen selv.
Send bud efter den romerske general.
Moder, tag imod din søn. Tag ham til dit hjerte.
Sæt ham fri igen.
Gør ham til ét med det, du er.
Lad os slutte fred med fortidens ånder.
Som en cyklus ophører, indledes en ny.
- Det er lidt tidligt. - Gå ad helvede til.
Så du hendes ansigtsudtryk?
- Hun kan dårligt skjule sit grin. - Hold dog op.
Hun havde planlagt det her. Hvorfor tror du, hun gik til romerne?
Hun forrådte din far, og du så bare til.
Havde du ikke været så ynkelig, var din far kommet til fornuft.
Han ville leve videre, og efter hans død ville du blive konge.
Men nej, du vovede ikke engang at tale med dem.
Jeg væmmes ved dig.
Intet andet sted i verden findes noget så svagt -
- noget så fejt og blødsødent...
For helvede!
Til helvede med dig!
Kom nu. Din regni-luder er milevidt herfra.
Gør det. Eller er du også for svag til det?
Kom nu.
Knep mig!
Kom nu. Ja, sådan. Knep mig.
Sikke en overraskelse. Lutter snak og ingen handling.
Jeg har en idé.
Hvorfor prøver du ikke at kneppe din søster?
Måske kan du så få den op at stå.
Kom nu. Gør et forsøg.
Måske vil druiderne synes om det. Kom nu.
Stik den op i dronningen. Det ville jeg gøre, hvis jeg havde en pik.
Se på dig selv. Du er mere kvinde end mand.
Så kløgtig. Så forstandig. Hvad har du fået ud af det?
Du er ingen konge. Du er ingen ægtemand.
Du er ingenting.
Det er i orden.
Nej, intet er i orden.
Det burde være dig.
Hvem kender gudernes veje?
Du ved godt, at jeg ikke ønsker det her.
Jeg ønsker ikke noget af det.
Ikke noget af det?
Hvad mener du?
Der er noget, der nager mig.
Da vi forlod citadellet, råbte den romerske fange noget.
Hørte du, hvad det var? Det gjorde jeg.
Han råbte: "Se Roms magt!"
De iagttog os i nat, som om det var planlagt.
Jeg sværger ved vores mor, at jeg ikke forudså det her.
Jeg har altid troet, at du skulle regere over os.
Alt det får en til at spørge: Hvorfor valgte de dig?
Hvor skal du hen?
Tilbage til citadellet.
Jeg har endnu et spørgsmål til vores romerske ven.
Hvordan er hun, dronningen?
- Du er fuld. - Hvad skete der?
Afslørede Phelan jer? Pas på, at du ikke gør ham jaloux.
- Hvad sagde du? - De har gjort det i årevis.
Selvfølgelig benægter de det, men alle tegnene er der.
Et utal af gange er han kommet til min seng stinkende af hende.
Du må have bemærket det.
Diskrete smil, hvisken, lumre bemærkninger.
Og nu, hvor hun er dronning, er hun endnu mere fristende.
- Det burde du vide. - Hold mund.
Du må ønske, at druiderne havde sat dig sammen med hende.
Sig mig, husbond...
Er hun bedre end mig? Er hendes mund kønnere?
- Fik hun dig til at svede? - Hold mund.
Er jeg ikke nok for dig?
Er jeg ikke smuk?
Du giftede dig med mig. Du så mig i øjnene og aflagde et løfte.
Svar mig.
Du er smuk.
Udenpå.
Forsvind.
Hvad er jeres ærinde?
General Aulus er her for at tale med dronning Antedia.
Så Kerra skal være dronning. Det er gudernes vilje.
Kvinden, som lemlæstede min eneste søn.
I hende ligger fremtiden.
Mit ærinde er ikke druidernes og gudernes luner, men at vinde en krig.
- Er vi på samme side i den krig? - Det må du svare på.
Vi har en spion i cantiiernes citadel -
- som fortæller, at Kerra besøgte dig alene.
Og bagefter indstillede du korsfæstningerne.
- Hvilken aftale indgik I? - Det er sagen.
Hvis der skulle være en aftale, når du ikke at råbe "Hil Claudius" -
- før dit og din vens hoved pryder mine porte.
Hvem er denne spion?
Det er alt sammen min skyld.
Jeg skulle aldrig have trodset min konge og opsøgt dem.
Du fulgte dit hjerte, og det burde du også gøre nu.
Tag med mig. Vi tager to heste og flygter nu.
Der er intet, jeg hellere vil.
Så gør det. At blive her er den visse død.
- Jeg må tale med Veran. - Veran er en djævel.
Jeg må se ham i øjnene og kende sandheden.
Hvis du ser ham i øjnene, stjæler han dit sind.
Jeg må tale med ham.
Så vil du få dit svar.
- Ja, vi mødtes med cantii-kvinden. - Hvad var aftalen?
Hun sagde, hun ville tale med sin far -
- men da han fandt ud af det, tilkaldte han druiderne.
Vi taler med alle stammerne.
Vi har fælles interesser, og du må håbe på, at det fortsætter.
Er vi på samme side eller ej?
Jeg vil have mere end fælles interesser.
Jeg stoler på mine allierede. Jeg respekterer dem.
Jeg vil vide, om jeg har din tillid, din respekt, din...
...kærlighed.
Du skal gøre noget for mig for at bevise det.
- Hvad skal jeg gøre? - Knæl, og kys mine fødder.
- Kysse dine fødder? - Ja.
Det kan jeg godt lide, at mine allierede gør. Knæl, og kys dem.
- Kys mine fødder. - Og hvis jeg nægter?
Nå, men...
...i så fald...
...nægter jeg.
- Nægter du? - Jeg vil ikke kysse dine fødder.
Men jeg vil kysse din yndige hånd.
For at vise dig tillid...
...respekt...
...kærlighed.
Sådan.
Er vi tilfredse?
Han skal kysse mine fødder.
Kom så i gang.
Kom nu, mand. Hvad venter du på?
Også den anden.
- Man skal ikke lave numre med mor. - Der er ingen grund til bekymring.
Desuden kan vi godt lide din mor. Hun har nosser.
Hvis regnierne vil belejre Crugdunon, har de kejserens fulde støtte.
Befolkningen bliver gjort til slaver, og når du sidder på deres trone -
- skal du og jeg snakke sammen.
Der er noget andet, jeg også vil have.
Det tænkte jeg nok.
Hvad er det?
Druiderne kalder sig for gudernes talerør -
- men i virkeligheden er de ikke andet end horer.
Jeg troede, at jeres stamme tilbad druiderne.
Det gjorde vi engang. Ikke længere.
Javel. Hvad er det, du vil have?
Verans hoved på en god, stor stage.
Det ville forstærke tilliden, respekten og kærligheden mellem os.
Det kan du da godt gøre for mig, ikke?
Overlad det trygt til mig.
Stoler du på ham?
Nej, gu gør jeg ej.
Du får ikke nogen svar ud af ham.
Quane.
Mit syn svigter, men dig kan jeg tydeligt se.
Sæt dig ned, gamle ven.
Du ved lige så vel som jeg, at du ikke burde være her.
Klippen her er ikke længere dit hjem. Her venter døden dig.
Quane, hvor er alle sammen? Hvor er Willa? Hvor er Veran?
De tog til Crugdunon, til citadellet.
Kongens datter har forrådt sit folk eller noget i den retning.
Quane, jeg må tale med Veran.
Hvorfor?
Lokka selv er her.
- Har du set ham? - Ja.
Han søgte efter mig.
- Han efterlod en advarsel. - Du skulle ikke være kommet her.
- Veran skal vide, at Lokka er her. - Du forstår ikke, mit barn.
Hvis Lokka er her, så ved Veran det.
Veran blev født for 10.000 år siden. Han var det andet menneske.
Hans bror, Harka, var det første.
De blev født af egetræet, og træet beskyttede dem.
De sad højt oppe i egen og talte om alle verdens undere.
Fuglene, larverne, lyset på bladene.
En dag kom Veran hjem og fandt Harka hængende fra egetræet.
Og Veran græd.
Da vidste han, at hans bror ikke var stærk nok.
Stærk nok til underværket.
Da så Veran, at rebet bevægede sig, og at det var levende.
Det var en slange, sendt af Lokka selv.
Og slangens navn var Pwykka.
Veran lærte dig alt, hvad han vidste.
Du var hans yndling, men du forrådte ham.
Jeg forrådte ham ikke. Pwykka narrede mig.
Hvis Lokka er her, følger Pwykka snart efter.
Og så er underets tidsalder forbi.
Leder du efter nogen?
Jeg søger den mægtige Veran.
Jeg vil gøre alt, hvad han ønsker. Jeg er parat.
Er du sikker?
Du hørte mig godt, din grimme kælling.
Jeg er parat.
Så kom indenfor.
Følg mig, mit barn.
Hvor er han?
Først må vi finde ud af, hvor parat du er.
Jeg er parat.
Sæt dig.
Hvad ser du, når du betragter mig?
Når jeg betragter dig, ser jeg mørke.
Mørke og løgne.
Så jeg er en løgner?
Jeg ved, at romerne kom til dig. De indgik en aftale.
De vidste, at min far var urokkelig, så du føjede dem.
Du dræbte min far.
Ikke fordi guderne befalede det, men for at redde dig selv.
Mange tror, de kan påvirke gudernes beslutninger.
Gudernes stemme er vinden, jordskælvet, hungeren.
Men du er ikke vinden.
Du er et menneske.
Hvad er forskellen?
Der er noget, jeg må fortælle dig.
- Den romerske general kom her. - Hvornår?
Kort tid efter deres ankomst. Veran tog ham med til underverdenen.
Nej, nej, nej. Hvis han risikerede rejsen til underverdenen -
- for at vandre blandt vores døde, så...
...søgte han noget vigtigt.
Følg i hans fodspor. Først da vil du vide, hvad han søger.
Og hvad der kan redde os.
Romerne er dæmoner.
Jorddæmonen Lokkas fodfolk.
De foregiver at bringe beskyttelse og gaver -
- men bringer kun kaos og ødelæggelse.
Ja, Rom kom til mig, og jeg lyttede.
De antog, at du ville være klogere, og bad mig ofre din far.
- Og det gjorde du. - Ja.
Men det er ikke derfor, din far er død.
Hvorfor så?
I dag tror Lokka, at druiderne har lystret ham.
Men Lokka tager fejl. Guderne ville ikke vælge dig af den grund.
Guderne kan ikke købes.
Guderne valgte dig, fordi du er stærk nok til at besejre Lokka.
For at gøre det skal du være rede til at ofre alt.
Hvad sagde han?
Kerra, hvad sagde han til dig? Har du truffet et valg?
- Det har jeg. - Og det er?
Jeg vil være dronning. Jeg vil regere over mit folk.
Guder, vi velsigner jeres udvalgte.
Hun er jeres datter og tjener.
Giv hende styrke til det, der venter hende -
- og lad jeres visdom vise hende vej.
Dette er gudernes mærke, din historie.
De vil våge over dig -
- og de vil afgøre, hvordan din historie ender.
Før guderne var der kun kaos.
Nu står vi under deres ubønhørlige blik.
Under den kolde måne, under stjernerne.
Jeg har et spørgsmål.
Har din general mødtes med druiderne?
Nattens barn, gudernes sværd, jeg kroner dig.
Må du aldrig tale igen, undtagen for at vise os vej.
- Mærker du gudernes fryd? - Ja.
Så rejs dig, dronning Kerra.
Dronning Kerra, dronning Kerra.
Tag dine ting. Vi rejser.
Det er en fejl.
I så fald er det min fejl.
Jeg har begået en masse andre.
Nu må du finde Amena. Hun har brug for dig.
Jeg er ked af det, Lindon. Det er gudernes vilje.
- Hvad har han gjort mod dig? - Det er druidernes dekret.
Hør på dig selv. Du er trådt ud af cirklen som en anden person.
Gør, som jeg befaler.
Den nat, de tog min mor, skrev du noget.
Her.
Hvad står der?
Det er gudernes ord. De må først læses, når du forlader denne verden.
Læs dem for mig.
Hvis jeg skal stole på dig, må jeg vide det.
Tillid er ikke vigtig. Det er kun troen.
Hvis jeg er gudernes sværd, skal du læse runerne for mig.
Hvordan vil du vide, om jeg siger sandheden?
Jeg vil vide det.
Der står: "Håbet er en blind mands datter."
Værsgo, far.
Tak, mit barn.
Tekster: Rasmus Riis www.sdimedia.com